## A zsoltárok

Fejezet: 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114 115 116 117 118 119 120 121 122 123 124 125 126 127 128 129 130 131 132 133 134 135 136 137 138 139 140 141 142 143 144 145 146 147 148 149 150

-Reset+

### Fejezet 2

1 A nyomorultnak imádsága, a mikor eleped és kiönti panaszát az Úr elé. (102:2) Uram, hallgasd meg az én imádságomat, és kiáltásom jusson te hozzád!
2 (102:3) Ne rejtsd el a te orczádat tõlem; mikor szorongatnak engem, hajtsd hozzám a te füledet; mikor kiáltok, hamar hallgass meg engem!
3 (102:4) Mert elenyésznek az én napjaim, mint a füst, és csontjaim, mint valami tûzhely, üszkösök.
4 (102:5) Letaroltatott és megszáradt, mint a fû az én szívem; még kenyerem megevésérõl is elfelejtkezem.
5 (102:6) Nyögésemnek szavától csontom a húsomhoz ragadt.
6 (102:7) Hasonló vagyok a pusztai pelikánhoz; olyanná lettem, mint a bagoly a romokon.
7 (102:8) Virrasztok és olyan vagyok, mint a magános madár a háztetõn.
8 (102:9) Minden napon gyaláznak engem ellenségeim, csúfolóim esküsznek én reám.
9 (102:10) Bizony a port eszem kenyér gyanánt, és italomat könyekkel vegyítem,
10 (102:11) A te felindulásod és búsulásod miatt; mert felemeltél engem és földhöz vertél engem.
11 (102:12) Napjaim olyanok, mint a megnyúlt árnyék; magam pedig, mint a fû, megszáradtam.
12 (102:13) De te Uram örökké megmaradsz, és a te emlékezeted nemzetségrõl nemzetségre áll.
13 (102:14) Te kelj fel, könyörülj a Sionon! Mert ideje, hogy könyörülj rajta, mert eljött a megszabott idõ.
14 (102:15) Mert kedvelik a te szolgáid annak köveit, és a porát is kímélik.
15 (102:16) És félik a népek az Úrnak nevét, és e földnek minden királya a te dicsõségedet;
16 (102:17) Mivelhogy az Úr megépítette a Siont, megláttatta magát az õ dicsõségében.
17 (102:18) Oda fordult a gyámoltalanok imádsága felé, és azoknak imádságát meg nem útálta.
18 (102:19) Irattassék meg ez a következõ nemzedéknek, és a teremtendõ nép dicsérni fogja az Urat.
19 (102:20) Mert alátekintett az õ szentségének magaslatáról; a mennyekbõl a földre nézett le az Úr.
20 (102:21) Hogy meghallja a fogolynak nyögését, és hogy feloldozza a halálnak fiait.
21 (102:22) Hogy hirdessék a Sionon az Úrnak nevét, és az õ dicséretét Jeruzsálemben.
22 (102:23) Mikor egybegyûlnek a népek mindnyájan, és az országok, hogy szolgáljanak az Úrnak.
23 (102:24) Megsanyargatta az én erõmet ez útban, megrövidítette napjaimat.
24 (102:25) Ezt mondám: Én Istenem! Ne vígy el engem az én napjaimnak felén; a te esztendeid nemzedékek nemzedékéig tartanak.
25 (102:26) Régente fundáltad a földet, s az egek is a te kezednek munkája.
26 (102:27) Azok elvesznek, de te megmaradsz; mindazok elavulnak, mint a ruha; mint az öltözetet, elváltoztatod azokat, és elváltoznak.
27 (102:28) De te ugyanaz vagy, és a te esztendeid el nem fogynak.
28 (102:29) A te szolgáidnak fiai megmaradnak, és az õ magvok erõsen megáll elõtted.