## A zsoltárok

Fejezet: 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114 115 116 117 118 119 120 121 122 123 124 125 126 127 128 129 130 131 132 133 134 135 136 137 138 139 140 141 142 143 144 145 146 147 148 149 150

-Reset+

### Fejezet 31

1 Az éneklõmesternek, Dávid zsoltára. (31:2) Te benned bíztam, Uram! Ne szégyenüljek meg soha; igazságoddal szabadíts meg engem.
2 (31:3) Hajtsd hozzám füledet, hamar szabadíts meg; légy nékem erõs kõszálam, erõdített házam, hogy megtarts engem.
3 (31:4) Mert kõsziklám és védõváram vagy te; vezess hát engem a te nevedért és vezérelj engemet.
4 (31:5) Ments ki engem a hálóból, a melyet titkon vetettek nékem; hiszen te vagy az én erõsségem.
5 (31:6) Kezedre bízom lelkemet, te váltasz meg engemet, oh Uram, hûséges Isten.
6 (31:7) Gyûlölöm a hazug hiúságok híveit, és az Úrban bízom én.
7 (31:8) Hadd vigadjak és örüljek a te kegyelmednek, a miért meglátod nyomorúságomat és megismered a háborúságokban lelkemet;
8 (31:9) És nem rekesztesz be engem ellenség kezébe, sõt tágas térre állatod lábaimat.
9 (31:10) Könyörülj rajtam, Uram, mert szorongattatom; elsenyved a búbánat miatt szemem, lelkem, testem.
10 (31:11) Mert bánatban enyészik életem, és sóhajtásban múlnak éveim; bûnöm miatt roskadoz erõm, és kiasznak csontjaim.
11 (31:12) Temérdek üldözõm miatt csúfsággá lettem, kivált szomszédaimé, és ismerõseimnek félelmévé; a kik az utczán látnak, elfutnak tõlem.
12 (31:13) Töröltettem, akár a halott, az emlékezetbõl; olyanná lettem, mint az elroshadt edény.
13 (31:14) Mert hallottam sokak rágalmát, iszonyatosságot mindenfelõl, a mint együtt tanácskoztak ellenem, és tervezték, hogy elrabolják lelkemet.
14 (31:15) De én benned bízom, Uram! Azt mondom: Te vagy Istenem.
15 (31:16) Életem ideje kezedben van: szabadíts meg ellenségeim kezébõl és üldözõimtõl.
16 (31:17) Világosítsd meg orczádat a te szolgádon, tarts meg engem jóvoltodból.
17 (31:18) Uram, ne szégyenüljek meg, mivelhogy hívlak téged; a gonoszok szégyenüljenek meg és pusztuljanak a Seolba.
18 (31:19) A hazug ajkak némuljanak el, a melyek vakmerõen szólnak az igaz ellen, kevélységgel és megvetéssel.
19 (31:20) Mily bõséges a te jóságod, a melyet fentartasz a téged félõknek, és megbizonyítasz a te benned bízókon az emberek fiai elõtt.
20 (31:21) Elrejted õket a te orczádnak rejtekében az emberek zendülései elõl; sátorban õrzöd õket a perpatvarkodó nyelvektõl.
21 (31:22) Áldott az Úr, hogy csodálatossá tette kegyelmét rajtam, mint egy megerõsített városon!
22 (31:23) Én ugyan azt gondoltam ijedtemben: Elvettettem szemeid elõl; de mégis, meghallgattad esedezéseimnek szavát, mikor kiáltottam hozzád.
23 (31:24) Szeressétek az Urat mind ti õ kedveltjei; a híveket megõrzi az Úr és bõven megfizet a kevélyen cselekvõknek!
24 (31:25) Legyetek erõsek és bátorodjék a ti szívetek mindnyájan, a kik várjátok az Urat!