## Psaltaren

Kapitel: 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114 115 116 117 118 119 120 121 122 123 124 125 126 127 128 129 130 131 132 133 134 135 136 137 138 139 140 141 142 143 144 145 146 147 148 149 150

-Reset+

### Kapitel 57

1 För sångmästaren; "Fördärva icke"; en sång av David, när han flydde för Saul och var i grottan. (57:2) Var mig nådig, o Gud, var mig nådig; ty till dig tager min själ sin tillflykt. Ja, under dina vingars skugga vill jag taga min tillflykt, till dess att det onda är förbi.
2 (57:3) Jag ropar till Gud den Högste, till Gud, som fullbordar sitt verk för mig.
3 (57:4) Han skall sända från himmelen och frälsa mig, när jag smädas av människor som stå mig efter livet. Sela. Gud skall sända sin nåd och sin trofasthet.
4 (57:5) Min själ är omgiven av lejon, jag måste ligga bland eldsprutare, bland människor vilkas tänder äro spjut och pilar, och vilkas tungor äro skarpa svärd.
5 (57:6) Upphöjd vare du, Gud, över himmelen; över hela jorden sträcke sig din ära.
6 (57:7) De lägga ut nät för mina fötter, min själ böjes ned, de gräva för mig en grop, men de falla själva däri. Sela.
7 (57:8) Mitt hjärta är frimodigt, o Gud, mitt hjärta är frimodigt; jag vill sjunga och lova.
8 (57:9) Vakna upp, min ära; upp, psaltare och harpa! Jag vill väcka morgonrodnaden.
9 (57:10) Jag vill tacka dig bland folken, Herre; jag vill lovsjunga dig bland folkslagen.
10 (57:11) Ty din nåd är stor allt upp till himmelen och din trofasthet allt upp till skyarna.
11 (57:12) Upphöjd vare du, Gud, över himmelen; över hela jorden sträcke sig din ära.