## Psaltaren

Kapitel: 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114 115 116 117 118 119 120 121 122 123 124 125 126 127 128 129 130 131 132 133 134 135 136 137 138 139 140 141 142 143 144 145 146 147 148 149 150

-Reset+

### Kapitel 12

1 För sångmästaren, till Seminít; en psalm av David. (12:2) Fräls, HERRE; ty de fromma äro borta, de trogna äro försvunna ifrån människors barn.
2 (12:3) De tala lögn, den ene med den andre; med hala läppar tala de, och med dubbelt hjärta.
3 (12:4) HERREN utrote alla hala läppar, den tunga som talar stora ord,
4 (12:5) dem som säga: "Genom vår tunga äro vi starka, våra läppar stå oss bi; vem är herre över oss?"
5 (12:6) "Eftersom de arma lida övervåld och de fattiga klaga, vill jag nu stå upp", säger HERREN; "jag vill skaffa frälsning åt den som längtar därefter."
6 (12:7) HERRENS tal är ett rent tal, likt silver som rinner ned mot jorden, luttrat i degeln, renat sju gånger.
7 (12:8) Du, HERRE, skall bevara dem, du skall beskydda dem för detta släkte evinnerligen.
8 (12:9) Ty runt omkring dem vandra de ogudaktiga, då nu uselheten är rådande bland människors barn.