## Psaltaren

Kapitel: 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114 115 116 117 118 119 120 121 122 123 124 125 126 127 128 129 130 131 132 133 134 135 136 137 138 139 140 141 142 143 144 145 146 147 148 149 150

-Reset+

### Kapitel 18

1 För sångmästaren; av HERRENS tjänare David, som talade till HERREN denna sångs ord, när HERREN hade räddat honom från alla hans fienders hand och ur Sauls våld. (18:2) Han sade: Hjärtligen kär har jag dig, HERRE, min starkhet,
2 (18:3) HERRE, mitt bergfäste, min borg och min räddare, min Gud, min klippa, till vilken jag tager min tillflykt, min sköld och min frälsnings horn, mitt värn.
3 (18:4) HERREN, den högtlovade, åkallar jag, och från mina fiender bliver jag frälst.
4 (18:5) Dödens band omvärvde mig, och fördärvets strömmar förskräckte mig.
5 (18:6) Dödsrikets band omslöto mig, dödens snaror föllo över mig.
6 (18:7) Men jag åkallade HERREN i min nöd och ropade till min Gud. Han hörde från sin himmelska boning min röst, och mitt rop inför honom kom till hans öron.
7 (18:8) Då skalv jorden och bävade, och bergens grundvalar darrade; de skakades, ty hans vrede var upptänd.
8 (18:9) Rök steg upp från hans näsa och förtärande eld från hans mun; eldsglöd ljungade från honom.
9 (18:10) Och han sänkte himmelen och for ned, och töcken var under hans fötter.
10 (18:11) Han for på keruben och flög, han svävade på vindens vingar.
11 (18:12) Han gjorde mörker till sitt täckelse, till en hydda som omslöt honom; mörka vatten, tjocka moln.
12 (18:13) Av glansen framför honom veko molnen undan; hagel föll, och eldsglöd for ned.
13 (18:14) Och HERREN dundrade i himmelen, den Högste lät höra sin röst; hagel föll, och eldsglöd for ned.
14 (18:15) Han sköt sina pilar och förskingrade dem, ljungeldar i mängd och förvirrade dem.
15 (18:16) Vattnens bäddar kommo i dagen, och jordens grundvalar blottades, för din näpst, o HERRE, för din vredes stormvind.
16 (18:17) Han räckte ut sin hand från höjden och fattade mig, han drog mig upp ur de stora vattnen.
17 (18:18) Han räddade mig från min starke fiende och från mina ovänner, ty de voro mig övermäktiga.
18 (18:19) De överföllo mig på min olyckas dag, men HERREN blev mitt stöd.
19 (18:20) Han förde mig ut på rymlig plats; han räddade mig, ty han hade behag till mig.
20 (18:21) HERREN lönar mig efter min rättfärdighet; efter mina händers renhet vedergäller han mig.
21 (18:22) Ty jag höll mig på HERRENS vägar och avföll icke från min Gud i ogudaktighet;
22 (18:23) nej, alla hans rätter hade jag för ögonen, och hans stadgar lät jag icke vika ifrån mig.
23 (18:24) Så var jag ostrafflig inför honom och tog mig till vara för missgärning.
24 (18:25) Därför vedergällde mig HERREN efter min rättfärdighet, efter mina händers renhet inför hans ögon.
25 (18:26) Mot den fromme bevisar du dig from, mot en ostrafflig man bevisar du dig ostrafflig.
26 (18:27) Mot den rene bevisar du dig ren, men mot den vrånge bevisar du dig avog.
27 (18:28) Ty du frälsar ett betryckt folk, men stolta ögon ödmjukar du.
28 (18:29) Ja, du låter min lampa brinna klart; HERREN, min Gud, gör mitt mörker ljuset.
29 (18:30) Ja, med dig kan jag nedslå härskaror, och med min Gud stormar jag murar.
30 (18:31) Guds väg är ostrafflig; HERRENS tal är luttrat. En sköld är han för alla som taga sin tillflykt till honom.
31 (18:32) Ty vem är Gud förutom HERREN, och vem är en klippa utom vår Gud?
32 (18:33) Gud, du som omgjordade mig med kraft och lät min väg vara lyckosam,
33 (18:34) du som gjorde mina fötter såsom hindens och ställde mig på mina höjder,
34 (18:35) du som lärde mina händer att strida och mina armar att spänna kopparbågen!
35 (18:36) Du gav mig din frälsnings sköld, och din högra hand stödde mig, och ditt saktmod gjorde mig stor;
36 (18:37) du skaffade rum för mina steg, där jag gick, och mina fötter vacklade icke.
37 (18:38) Jag förföljde mina fiender och hann upp dem; jag vände icke tillbaka, förrän jag hade gjort ände på dem.
38 (18:39) Jag slog dem, så att de icke mer kunde resa sig; de föllo under mina fötter.
39 (18:40) Du omgjordade mig med kraft till striden, du böjde mina motståndare under mig.
40 (18:41) Mina fiender drev du på flykten för mig, och dem som hatade mig förgjorde jag.
41 (18:42) De ropade, men det fanns ingen som frälste; till HERREN, men han svarade dem icke.
42 (18:43) Och jag stötte dem sönder till stoft för vinden, jag kastade ut dem såsom orenlighet på gatan.
43 (18:44) Du räddade mig ur folkets strider, du satte mig till ett huvud över hedningar; folkslag som jag ej kände blevo mina tjänare.
44 (18:45) Vid blotta ryktet hörsammade de mig; främlingar visade mig underdånighet.
45 (18:46) Ja, främlingarnas mod vissnade bort; med bävan övergåvo de sina borgar.
46 (18:47) HERREN lever! Lovad vare min klippa, och upphöjd vare min frälsnings Gud!
47 (18:48) Gud, som har givit mig hämnd och tvingat folken under mig;
48 (18:49) du som har befriat mig från mina fiender och upphöjt mig över mina motståndare, räddat mig från våldets man!
49 (18:50) Fördenskull vill jag tacka dig bland hedningarna, HERRE, och lovsjunga ditt namn.
50 (18:51) Ty du giver din konung stor seger och gör nåd mot din smorde, mot David och hans säd till evig tid.