## Psaltaren

Kapitel: 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114 115 116 117 118 119 120 121 122 123 124 125 126 127 128 129 130 131 132 133 134 135 136 137 138 139 140 141 142 143 144 145 146 147 148 149 150

-Reset+

### Kapitel 52

1 För sångmästaren; en sång av David, (52:2) när edoméen Doeg kom och berättade för Saul och sade till honom: "David har gått in i Ahimeleks hus." (52:3) Varför berömmer du dig av vad ont är, du våldsverkare? Guds nåd varar ju beständigt.
2 (52:4) Din tunga far efter fördärv, den är lik en skarp rakkniv, du arglistige.
3 (52:5) Du älskar ont mer än gott, lögn mer än att tala vad rätt är. Sela.
4 (52:6) Ja, du älskar allt fördärvligt tal, du falska tunga.
5 (52:7) Därför skall ock Gud störta dig ned för alltid, han skall gripa dig och rycka dig ut ur din hydda och utrota dig ur de levandes land. Sela.
6 (52:8) Och de rättfärdiga skola se det och frukta, de skola le åt honom:
7 (52:9) "Se där är den man som icke gjorde Gud till sitt värn, utan förlitade sig på sin stora rikedom, trotsig i sin lystnad!"
8 (52:10) Men jag skall vara såsom ett grönskande olivträd i Guds hus; jag förtröstar på Guds nåd alltid och evinnerligen.
9 (52:11) Jag skall evinnerligen tacka dig för att du har gjort det; och inför dina fromma skall jag förbida ditt namn, ty det är gott.