## Psalmi

поглавље: 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114 115 116 117 118 119 120 121 122 123 124 125 126 127 128 129 130 131 132 133 134 135 136 137 138 139 140 141 142 143 144 145 146 147 148 149 150

- Psalmi поглавље 104

-Reset+

### поглавље 104

1 Blagosiljaj, dušo moja, Gospoda! Gospode, Bože moj, velik si veoma, obukao si se u veličanstvo i krasotu.
2 Obukao si svetlost kao haljinu, razapeo nebo kao šator;
3 Vodom si pokrio dvorove svoje, oblake načinio si da su Ti kola, ideš ne krilima vetrenim.
4 Činiš vetrove da su Ti andjeli, plamen ognjeni da su Ti sluge.
5 Utvrdio si zemlju na temeljima njenim, da se ne pomesti na vek veka.
6 Bezdanom kao haljinom odenuo si je; na gorama stoje vode.
7 Od pretnje Tvoje beže, od gromovnog glasa Tvog teku.
8 Izlaze na gore i silaze u doline, na mesto koje si im utvrdio.
9 Postavio si medju, preko koje ne prelaze, i ne vraćaju se da pokriju zemlju.
10 Izveo si izvore po dolinama, izmedju gora teku vode.
11 Napajaju sve zveri poljske; divlji magarci gase žedj svoju.
12 Na njima ptice nebeske žive; kroz grane razleže se glas njihov.
13 Napajaš gore s visina svojih, plodovima dela Tvojih siti se zemlja.
14 Daješ te raste trava stoci, i zelen na korist čoveku, da bi izvadio hleb iz zemlje.
15 I vino veseli srce čoveku, i lice se svetli od ulja, i hleb srce čoveku krepi.
16 Site se drveta Božija, kedri livanski, koje si posadio.
17 Na njima ptice viju gnezda; stanak je rodin na jelama.
18 Gore visoke divokozama, kamen je utočište zečevima.
19 Stvorio se mesec da pokazuje vremena, sunce poznaje zapad svoj.
20 Stereš tamu, i biva noć, po kojoj izlazi sve zverje šumsko;
21 Lavovi riču za plenom, i traže od Boga hrane sebi.
22 Sunce grane, i oni se sakrivaju i ležu u lože svoje.
23 Izlazi čovek na posao svoj, i na rad svoj do večera.
24 Kako je mnogo dela Tvojih, Gospode! Sve si premudro stvorio; puna je zemlja blaga Tvog.
25 Gle, more veliko i široko, tu gmižu bez broja, životinja mala i velika;
26 Tu ladje plove, krokodil, kog si stvorio da se igra po njemu.
27 Sve Tebe čeka, da im daješ piću na vreme.
28 Daješ im, primaju; otvoriš ruku svoju, site se dobra.
29 Odvratiš lice svoje, žaloste se; uzmeš im duh, ginu, i u prah svoj vraćaju se.
30 Pošalješ duh svoj, postaju, i ponavljaš lice zemlji.
31 Slava Gospodu uvek; nek se veseli Gospod za dela svoja!
32 On pogleda na zemlju, i ona se trese; dotakne se gora, i dime se.
33 Pevaću Gospodu za života svog; hvaliću Boga svog dok sam god.
34 Neka Mu bude mila beseda moja! Veseliću se o Gospodu.
35 Neka nestane grešnika sa zemlje, i bezbožnika neka ne bude više! Blagosiljaj, dušo moja, Gospoda! Aliluja!