## Dela apostolska

поглавље: 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28

- Dela apostolska поглавље 8

-Reset+

### поглавље 8

1 Savle pak beše pristao na njegovu smrt. A u taj dan postade veliko gonjenje na crkvu jerusalimsku, i svi se rasejaše po krajevima judejskim i samarijskim osim apostola.
2 A ljudi pobožni ukopaše Stefana i veliki plač učiniše nad njim.
3 A Savle dosadjivaše crkvi, jer idjaše po kućama, i vucijaše ljude i žene te predavaše u tamnicu.
4 A oni što se behu rasejali prolažahu propovedajući reč.
5 A Filip sišavši u grad samarijski propovedaše im Hrista.
6 A narod pažaše jednodušno na ono što govoraše Filip, slušajući i gledajući znake koje činjaše:
7 Jer duhovi nečisti s velikom vikom izlažahu iz mnogih u kojima behu, i mnogi uzeti i hromi ozdraviše.
8 I bi velika radost u gradu onom.
9 A beše jedan čovek, po imenu Simon, koji pre čaraše u gradu i dovodjaše u čudo narod samarijski, govoreći da je on nešto veliko;
10 Na kog gledahu svi, i malo i veliko, govoreći: Ovo je velika sila Božja.
11 A zato gledahu na njega što ih mnogo vremena činima udivljavaše.
12 Kad pak verovaše Filipu koji propovedaše jevandjelje o carstvu Božjem, i o imenu Isusa Hrista, krštavahu se i ljudi i žene.
13 Tada i Simon verova, i krstivši se osta kod Filipa; i videći dela i znake velike koji se činjahu divljaše se vrlo.
14 A kad čuše apostoli koji behu u Jerusalimu da Samarija primi reč Božju, poslaše k njima Petra i Jovana.
15 Koji sišavši pomoliše se Bogu za njih da prime Duha Svetog;
16 Jer još ni na jednog ne beše došao, nego behu samo kršteni u ime Gospoda Isusa.
17 Tada apostoli metnuše ruke na njih, i oni primiše Duha Svetog.
18 A kad vide Simon da se daje Duh Sveti kad apostoli metnu ruke, donese im novce
19 Govoreći: Dajte i meni ovu vlast da kad metnem ruke na koga primi Duha Svetog.
20 A Petar mu reče: Novci tvoji s tobom da budu u pogibao, što si pomislio da se dar Božji može dobiti za novce.
21 Nema tebi dela ni iseta u ovoj reči; jer srce tvoje nije pravo pred Bogom.
22 Pokaj se dakle od ove svoje pakosti, i moli se Bogu da bi ti se oprostila pomisao srca tvog.
23 Jer te vidim da si u gorkoj žuči i u svezi nepravde.
24 A Simon odgovarajući reče: Pomolite se vi Gospodu za mene da ne naidje na mene ništa od ovog što rekoste.
25 Tako oni posvedočivši i govorivši reč Gospodnju vratiše se u Jerusalim, i mnogim selima samarijskim propovediše jevandjelje.
26 A andjeo Gospodnji reče Filipu govoreći: Ustani i idi u podne na put koji silazi od Jerusalima u Gazu i pust je.
27 I ustavši podje. I gle, čovek Arapin, uškopljenik, vlastelin Kandakije carice arapske, što beše nad svim njenim riznicama, koji beše došao u Jerusalim da se moli Bogu,
28 Pa se vraćaše, i sedeći na kolima svojim čitaše proroka Isaiju.
29 A Duh reče Filipu: Pristupi i prilepi se tim kolima.
30 A Filip pritrčavši ču ga gde čita proroka Isaiju, i reče: A razumeš li šta čitaš?
31 A on reče: Kako bih mogao razumeti ako me ko ne uputi? I umoli Filipa te se pope i sede s njim.
32 A mesto iz pisma koje čitaše beše ovo: Kao ovca na zaklanje odvede se, i nem kao jagnje pred onim koji ga striže, tako ne otvori usta svojih.
33 U Njegovom poniženju ukide se sud Njegov. A rod Njegov ko će iskazati? Jer se Njegov život uzima od zemlje.
34 Onda uškopljenik odgovori Filipu i reče: Molim te, za koga ovo govori prorok? Ili za sebe ili za koga drugog?
35 A Filip otvorivši usta svoja, i počevši od pisma ovog, pripovedi mu jevandjelje Isusovo.
36 Kako idjahu putem dodjoše na nekakvu vodu; i reče uškopljenik: Evo vode, šta brani meni da se krstim?
37 A Filip mu reče: Ako veruješ od svega srca svog, možeš. A on odgovarajući reče: Verujem da je Isus Hristos Sin Božji.
38 I zapovedi da stanu kola, i sidjoše oba na vodu, i Filip i uškopljenik, i krsti ga.
39 A kad izidjoše iz vode, Duh Sveti pade na uškopljenika, a andjeo Gospodnji uze Filipa, i više ga ne vide uškopljenik; nego otide putem svojim radujući se.
40 A Filip se obrete u Azotu; i prolazeći propovedaše jevandjelje svima gradovima, dok ne dodje u Ćesariju.